Проект
(Тираж 12.12.2011)

ЗАКОН   УКРАЇНИ

Про внесення змін до Закону України «Про автомобільний транспорт» щодо впорядкування міжнародних автомобільних перевезень

Верховна Рада України   п о с т а н о в л я є:

І. Внести до Закону України «Про автомобільний транспорт» (Відомості Верховної Ради України, 2006 р., № 32, ст. 273; 2009 р., № 10-11, ст. 137; 2011р., № 11, ст. 69; із змінами, внесеними Законом України від 5 липня 2011 року № 3565-VI) такі зміни:
1. Статтю 1 доповнити з урахуванням алфавітного порядку термінами такого змісту :
«документи на вантаж – документи, визначені відповідно до Митного кодексу України, законів України «Про транспортно-експедиторську діяльність», «Про транзит вантажів», інших актів законодавства, в тому числі міжнародних договорів України, згода на обов’язковість яких надана Верховною Радою України, які необхідні для здійснення перевезення вантажу автомобільним транспортом»;
«досвід роботи – строк діяльності суб’єкта господарювання - автомобільного перевізника, який обчислюється з початку провадження господарської діяльності з надання послуг з перевезення пасажирів чи/та вантажів відповідно до закону. У разі припинення автомобільного перевізника - юридичної особи шляхом реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) досвід його роботи набуває новостворена юридична особа (новостворені юридичні особи). У разі створення юридичної особи, власником або одним з власників якого (якої) є автомобільний перевізник, який є фізичною особою-підприємцем, підприємницька діяльність якої припинена, досвід роботи цієї фізичної особи-підприємця набуває новостворена юридична особа (досвідом роботи такої новоствореної юридичної особи вважається досвід роботи того власника, який має найбільший строк діяльності з надання послуг з перевезення пасажирів чи/та вантажів)»;
«треті країни — будь-які інші країни стосовно країни нерезидента та резидента».
2. Статтю 9 доповнити частиною восьмою такого змісту:
«На причепи та напівпричепи, призначені для використання з вантажними автомобілями — тягачами, окремі ліцензійні картки не оформляються».
3. Частину четверту статті 20 викласти в такій редакції:
«До міжнародних перевезень пасажирів та вантажів допускаються транспортні засоби, на які є документи, що підтверджують їх відповідність вимогам щодо безпеки руху та екологічної безпеки країн, на територію яких передбачено в’їзд, ліцензійна картка на транспортні засоби для перевезення пасажирів і транспортні засоби для перевезень небезпечних вантажів (тільки для транспортних засобів перевізників-резидентів), а також національні реєстраційні документи, документи стосовно страхування, номерні та розпізнавальні знаки».
4. Статті 33 і 48 викласти в такій редакції:
«Стаття 33. Засади діяльності автомобільного перевізника, що здійснює перевезення вантажів на договірних умовах
Автомобільним перевізником, що здійснює перевезення вантажів на договірних умовах, є суб’єкт господарювання, який відповідно до законодавства надає послугу згідно з договором про перевезення вантажу транспортним засобом, що використовується на законних підставах.
Для виконання перевезень небезпечних вантажів автомобільний перевізник повинен одержати відповідну ліцензію»;
«Стаття 48. Документи, на підставі яких виконуються вантажні перевезення
Автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред’являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.
Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є:
для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством ;
для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством .
У разі перевезення небезпечних вантажів, крім документів, передбачених частиною другою цієї статті, обов’язковими документами також є:
для автомобільного перевізника – ліцензія на надання відповідних послуг;
для водія - ліцензійна картка, свідоцтво про допущення транспортного засобу до перевезення певних небезпечних вантажів, свідоцтво про підготовку водіїв транспортних засобів, що перевозять небезпечні вантажі, письмові інструкції на випадок аварії або надзвичайної ситуації .
У разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов’язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення параметрів вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше семи відсотків».
5 . У статті 53:
частину другу після слів «пасажирів та» доповнити словом «небезпечних»;
у частині третій:
абзаци третій, четвертий і шостий викласти в такій редакції:
«ліцензійну картку у разі здійснення перевезення небезпечних вантажів;
дозвіл щодо узгодження умов та режимів перевезення в разі перевищення вагових або габаритних обмежень чи документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових (габаритних) обмежень над визначеними законодавством становить менше семи відсотків»;
«сертифікат відповідності транспортного засобу щодо безпеки руху та екологічної безпеки вимогам країн, територією яких буде здійснюватися перевезення, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України»;
доповнити абзацом сьомим такого змісту:
«документи на вантаж»;
абзац п’ятий частини четвертої виключити;
у частині п’ятій:
абзаци третій і п’ятий викласти в такій редакції:
«дозвіл щодо узгодження умов та режимів перевезення в разі перевищення вагових або габаритних обмежень чи документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових (габаритних) обмежень над визначеними законодавством становить менше семи відсотків»;
«сертифікат відповідності транспортного засобу вимогам законодавства України щодо безпеки руху та екологічної безпеки, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України»;
доповнити абзацом шостим такого змісту:
«документи на вантаж»;
абзац четвертий частини шостої виключити;
доповнити частинами сьомою і восьмою такого змісту:
«У транспортних засобах, що здійснюють міжнародні перевезення пасажирів та/або вантажів, установлюються і використовуються контрольні пристрої - тахографи.
Водії транспортних засобів, що належать резидентам або нерезидентам України, зобов’язані допускати до перевірки тахографів посадових осіб центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, надавати їм реєстраційні листки режиму праці та відпочинку водіїв - тахокарти, а також у разі, якщо у транспортному засобі використовуються цифрові тахографи, роздруковувати на паперовому носії інформацію про роботу та відпочинок водіїв».
6. Статтю 57 доповнити частиною другою такого змісту:
«Перевезення пасажирів та вантажів з третьої країни та/або в третю країну через територію України нерезидентами забороняється без відповідного дозволу центрального органу виконавчої влади у галузі транспорту».
7 . У частині першій статті 60:
в абзаці шостому слово «п’ятдесяти» замінити словом «ста»;
після абзацу шостого доповнити новим абзацом такого змісту:
«порушення нерезидентами вимог статті 57 цього Закону – штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян».
У зв’язку з цим абзаци сьомий – дванадцятий вважати відповідно абзацами восьмим – тринадцятим .
8. У тексті Закону слова «центральний орган виконавчої влади з питань автомобільного транспорту» у всіх відмінках замінити словами «центральний орган виконавчої влади у галузі транспорту» у відповідному відмінку.

ІІ. Прикінцеві положення

1. Цей Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування.
2. Кабінету Міністрів України у тримісячний строк з дня опублікування цього Закону :
привести свої нормативно-правові акти у відповідність із цим Законом;
забезпечити перегляд і скасування міністерствами та іншими центральними і місцевими органами виконавчої влади їх нормативно-правових актів, що суперечать цьому Закону.